PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ruby? Jamal.
Ještě ses neozval a před pěti minutama
jsem ti dával pět minut na to,
jestli půjdeš na tu recepci.
Čas vypršel. Musíš mi říct, jestli jdeš.
A jestli nejdeš, dej vědět.
Taky mi dej vědět, jestli mi nedáš vědět.
- Připravenej? - Jdu s Jasmine.
Ne.
Ne, odvezu tě a vyzvednu. Musíš mít dozor.
Tati, trochu blázníš a nevypadá to dobře.
Souhlasím. Cestou do Brentwoodu se nic nestane.
Nevíš, co se může stát.
Věci se tu mění.
- Přestaň ho strašit. - Ne. Když se bojí, dává pozor.
- Musí bejt ve střehu. - Já jsem.
Mám doslova únikový plán
pro každou přírodní, božskou či lidskou globální katastrofu.
- Nežertuju. - Ani já ne.
Beru to z hlediska meteorologie, hydrologie, geofyziky, hub...
Poslouchej mě.
Co žiju ve Freeridge,
šlo o lumpy, který jsme znali.
Teď jde o lumpy, který neznáme.
Teď se může stát cokoli. Cokoli, kdykoli.
Teď přeháníš.
Vidíš? Máš to od něj.
Všichni budou v pořádku.
Je to jen příslovečný kamínek na cestě.
Věci se někdy musí zhoršit,
než se pak zlepší.
Mluvíš, jako by ho někdo chtěl
hodit do auta a unést.
- Jo, to by se nikdy nestalo. - Přesně.
Tak běž, zlato. Napiš, až tam budeš.
- Proč to děláš? - Co?
Shazuješ mě před ním.
Máme být tým a tohle nebyla týmová práce.
Promiň, zlato.
Vím, že jsi ve stresu, ale musíme být upřímní.
Nikdo naše divný děcko nepřepadne.
Pak ten široký konec přetáhneš přes ten úzký.
Kterou stranou nahoru?
Musíš ten široký překřížit pod tím úzkým.
Nemůžeš mi ji uvázat? Měl jsem tam být před hodinou.
Kravaty nejsou jen slavnostní.
Třeba ji jednou budeš nosit do práce.
Najmu tě a budeš mi je vázat.
Moje profesionální uzly jsou drahý.
Když nosím kravatu, můžu si to dovolit.
Vypadáš dobře.
Jsem na tebe hrdej.
Děkuju.
Můj táta byl příšernej.
Nemyslel jsem, že budu dobrej.
Znáš to starý rčení...
Rodiče si nevybíráš.
Ale pravdou je...
že si vlastně nevybíráš ani děti.
Kdybych mohl,
vybral bych si tebe.
Jsi první člověk, kterýho obdivuju.
Já?
Není co obdivovat.
Ne.
Já nic nevím.
Co jsem naživu, nikdy jsem nic nebyl.
Ty, ty nejsi nicka.
Jsi kluk, kterej nikdy nic ani nikoho nepotřeboval,
aby něčím byl.
To je hodný obdivu.
Taky jsem na tebe hrdej...
Tati.
Už bys měl jít.
Jo.
Tak zatím.
Jo.
Dobře.
- Čau. - Ozval se ti Ruby?
- Ne. Tobě? - Ne.
Ta pneumatika byla spouštěč.
Je mu špatně.
Jak to víš, když se neozval?
Koukala jsem mu do okna.
Je v posteli ve tři dny starým spodním prádle
a na zemi nejsou ponožky.
Chudák. Je zablokovanej.
Jo.
- Kdy vyrážíš? - Teď.
- Sejdem se u mě, u tebe? - Už tu jsem.
- Nevidím tě. - Jsem v Brentwoodu.
Přijela jsem za kamarádkou
a potřebuju čas pro sebe,
abych přehodnotila to vyšetřování
a určila další kroky, protože to vůdci dělají.
To děláš zrovna dneska?
Vůdcem může být jen někdo
- a někdy to není hezký. - Máš účet na Lyftu?
Nemám peníze a táta mi stopl nouzový fond.
Chudinko, ale to je další příklad toho,
že máš následovat, a ne vést.
Vůdci vždycky mají záložní plán, plán B.
„Plán k vítězství, kurva.“
Děkuju, že mi pomáháš ochránit mé tělo a náš domov.
Je to těžký a nerad tě o to žádám...
Tak nežádej.
Něco potřebuju.
Věříš, že najdeme Malýho Rickyho.
- Nevěřím. - Věříš. Je to...
Říkáš to svým tělem.
Když Monse truchlí a Ruby je v šoku,
náš kolektivní mozek neběží naplno
a obávám se, že nestihneme
svévolný termín stanovený šéfovou.
Zdůrazňuju „svévolný“.
- A? - Říkám to s úctou.
Nijak nenaznačuju,
že Cuchillos dělá neuvážená rozhodnutí...
Co chceš?
Víc času.
A nevím, jak si o něj říct.
Takže bys jí to mohl říct třeba ty.
Nechci po tobě, aby ses přemáhal, ale...
- Můžeš? - Můžu co?
Přemoct se...
- a říct jí o to. - Nic víc?
Můžu mít další prosby.
Hodíš mě do Brentwoodu?
Jak se máš, kotě?
Můžeme jít?
- Je to nepříjemný, ale... - Nemáme tu být.
Opustila nás a lhala o nás.
Nikdo nás tu nechce.
Co tvůj bratr a sestra?
Ti tě tady chtějí. Je jedno, co si myslí ostatní.
Byla tvoje matka. Oni jsou tvoje rodina.
Někdo tě tady nechce? Ať jdou do háje.
Teď se najez. Kdy jsi naposledy jedla?
Když jsem měla hlad.
Nic na tvým talíři nemám ráda.
A co na jejich?
Zkus ten quiche. Je to dobrej.
Kousni si a půjdu pryč.
- Promiň, jdu pozdě. - To je jedno.
Stejně se omlouvám.
A je mi líto, že tímhle procházíš
a že jsem řekl, že tě nepotřebuju, a...
To nic.
Taky jsem řekla drsný věci.
Taky se omlouvám.
Jsi v pořádku?
- Můžu ti pomoct? - Ne.
Nemusíš zůstávat.
Nikdo z vás.
Jen další ukázka života plnýho nepříjemností.
Nikam nejdeme.
O tom nediskutujeme.
- Děkuju. - Moc rádo se stalo.
Všichni jsou tak milí a dělí se o jídlo.
Smrt opravdu probouzí v komunitě to nejlepší.
Má tě za číšníka.
Kretén.
Víš, koho si nespletou s číšníkem? Vůdce.
Děkuji.
Jsem tady.
Mluv.
Brácha s kámošema chtěj čas.
Protože umřela máma?
Proto mě sem taháš?
Nechci, abys byl poslíček,
tak nebuď.
Nepotřebují víc času.
Ale my ano.
S 19. ulicí.
Jsou naštvaný a překračujou hranice.
Musíme je zkrotit,
než udělají nějakej průšvih.
- Dáme jim Jefferson... - „My“?
- Myslel jsem... - Tvůj úkol není myslet.
- Děláš, co ti řeknu. - Když nic netajíš.
Co to má znamenat?
Nevěděl jsem o únosu bráchy a jeho kamarádů,
když jsem ti dal zisk a prachy.
Měl jsem pravdu, stejně jako o 19. ulici.
Ničeho se nebojí. Nemají pravidla.
Je jim jedno, jestli umřou, a nezáleží jim
ani na nevinných.
Jsou to malí kluci.
Ukňouraný sračky, kterým nesestoupily koule.
- Spratci. - Který ale nezvládáme.
Musíme s nima pracovat.
Neutralizovat je.
- Kdybych jim mohl dát Jefferson... - Jefferson není tvůj.
To území bylo součást dohody,
abych dostala tebe a tvého bratříčka z toho doupěte živé.
Ať 19. dělá, co chce.
- Zabijou se navzájem. - Ty to nechápeš.
Dávno jsi nebyla na ulici.
- Nesvědčí to podnikání. - Tenhle rozhovor nesvědčí podnikání.
Ztrácím tu čas.
A co jednu z mých ulic?
- První nebo Druhou? - Tvých?
Víš, co je tvoje, fešáku?
Nic.
Nemáš nic.
Nevlastníš ani sám sebe.
Vlastním tě já, Spooky.
Na to nikdy nezapomeň.
Jasný?
- Kecy. - Malej J. byl z toho bolavej.
Fakt bolavej,
nikdy předtím nebyl, jestli rozumíš.
Ne.
Ale tvoje pleť vypadá extra jemně.
To se stane, když se tělo úplně vyšťaví.
Je to opak dehydratace. Pokožka je pružná.
- Dobře, že to vím. - Měla bys vědět ještě něco.
Jsem připravenej zkusit zase sushi.
Koho to sem čerti přinesli?
Vrátím se za minutku a pak si o mně popovídáme víc.
- Něco naléhavého, Jamale? - Vůbec ne.
Ten výraz znám. Po něčem jdeš. Po čem?
Další sýr. Mám hlad.
To jsou kecy.
Měkký, vodnatý sračky.
- Nesnášíš laktózu. - Fajn.
Pravda. Mám slabý střeva.
Ale když to nevidíš, já ti to říkat nebudu.
- To je finta. - Možná.
Možná ne.
Ne, protože mám intuici vůdce a ty máš jen ztuhlej obličej.
Tak já půjdu po svým.
A já po svým.
Intuice vůdce, to určitě!
- Líbí se ti, co vidíš? - Já jen...
- Ahoj. - Ahoj. Dlouho jsme se neviděli.
- Jak se máš? - Skvěle. Úžasně.
A smutně, vzhledem k okolnostem.
Jak se máš ty?
Máš hezkou barvu.
- Vrátila ses z výletu? - Ne.
Změnilas' číslo?
Nech mě na pokoji.
A radši si dávej pozor.
Jen jsem konverzoval.
Proč jsi mně ani Monse neodepsala?
Protože nemám co říct.
Nevím, kdo je „Coochie Chillow“, na kterého se ptáš.
A to s tím RollerWorldem už bylo dávno.
Nemám k tomu nic nového.
Poslouchej.
Tohle není doba ani místo
na šťourání se v minulosti.
Tak...
řekni to kamarádce.
Ona něco ví.
Tvarohový dort, věnečky, čokoládový dort, sušenky.
- Další věnečky a... - Dost.
Potřebuju jenom tebe.
Jen tady buď.
Buď u mě, jo?
Jsem v pohodě.
Všichni jsme,
dokud neumřem.
- No tak, Ruby. - No tak co?
- Dokázal jsi to. - Co mi zbejvalo?
Čekat doma, až mě Cuchillos zabije?
Ne, můžu čekat tady.
Tady jsou aspoň sendviče a věnečky.
- Tiše, zlato. - Přesně tak.
Náš tichý vnitřní hlas.
Říká nám, že nejsme dost dobří,
že neopustíme Freeridge,
a i kdybychom odešli, nakonec se zabijeme.
Jako máma Monse.
Nevím, na co čekáme.
Co to udělat teď,
abysme v rakvích vypadali dobře?
- Uklidni se. - Jsem v klidu.
Možná jsi to říkal klidným hlasem, ale bylo to dost zneklidňující.
Co je s tebou?
Jen chodím okolo sraček plných lží.
Někdy si říkám, jestli by nám nebylo líp mrtvým.
Dost.
Málem jsi přišel o život,
ale doporučovat smrt jiným,
když umřela máma kamarádky...
to je na hovno.
Hele, máš důvod být rozrušený,
ale takhle rozrušuješ ostatní.
Všichni mají nějaký problémy. Musíš toho nechat.
Kazíš všem náladu...
na pohřbu.
Tak co mám dělat? Takhle se cítím.
Schovat to do sebe a vytáhnout pozitivní přístup.
Jak to mám udělat?
To nevím. Vymysli to, nebo běž domů.
Proč to děláš?
Abych byl pozitivní.
Trapný, Ruby.
Do prdele s tou mrchou!
Jestli to pro náš nezařídíš,
zařídíme si to sami,
i když budeme muset jít přes Santos.
Jeden týden.
Dýl proti nám nevydržíte.
Víš, jak dopadli Prophets.
Co je lepší než válka?
Peníze.
Vím, kolik platíte Arménům.
Berou vás na hůl.
Jestli chceš...
můžu tě spojit s naším zdrojem levnějšího produktu.
Tak dobře.
Řekni mi o tom.
Jak to jde?
Já nevím.
Já taky ne.
Omlouvám se, že jsem se po tvém odchodu neozval.
Nevěděl jsem, co říct, ale měl jsem něco říct.
Už mě to tíží měsíce a já...
Je to v pohodě.
Vždycky bylo.
Můj vztah s Julií byl samostatná věc.
Lámal jsem si s tím hlavu, snažil se zjistit, jak se to stalo,
najít smysl v nesmyslném.
To dělám celý svůj život.
Snažím se pochopit, proč to udělala.
Nás taky opustila.
Několikrát.
To jsem nevěděla.
Vždycky se vrátila.
Nechtěla Haydenovi a Cooperovi udělat to, co tobě.
Promiň. Nechtěl jsem...
- To vyznělo blbě. - Neva.
Budu v pohodě.
Ne, to není v pohodě. Nechci...
způsobit, aby ses cítila ještě hůř.
Ne, to neděláš.
Můžu se tě zeptat?
Jasně.
Tu noc, cos odešla,
co jsi jí řekla?
Proč?
Nevyrovnala se s tím.
Konečně po sobě uklízíš?
Odcházím.
Je tu kvůli mě dusno.
Dwayne nepotřebuje další problémy a vy taky ne.
To ne.
Co Cesar?
Řeknu mu to, až budu v Bakersfieldu.
Jeden člověk mi tam pomáhá.
- Pomůže i tobě. - Není třeba.
- Mám, co potřebuju. - Santos?
Jsou víc, nežs' byl kdy ty.
Snad tě neprodají.
Přijde den, kdy už tě čtvrť nebude milovat,
kdy ti vezmou moc.
Tohle není život
a nemusíš tu zůstávat.
Můžeš se rozhodnout,
bejt tím, čím chceš.
Díky, tati. Máš pravdu.
Třeba prezident.
Nebo kosmonaut.
Nebo filmová hvězda!
Můžu být cokoli, protože jsem měl tak skvělej vzor.
Taky jsem měl tátu na hovno,
ale musíš se zbavit vzteku.
Zbavit se ho?
To jediný mě udržuje při životě.
Díky němu jsem tu přežil.
Bez tebe.
Tak zatím.
Mám říct Cesarovi, že odcházíš?
Necháváš to na mě?
Hej, sráči!
Všechno špatný, co se mi kdy stalo, je kvůli tobě.
Zničíš ho, jako jsi zničil mě.
Proč jsi nikdy nenapsal?
Nebo nezavolal?
Vzpomněl si někdy na mě?
Bylo by snazší, kdybys umřel.
Víš,
nejhorší na tom, vyrůstat bez otce,
je muset být bráchův táta, když jsi ani nebyl syn.
Vezmi si svý krámy a nevracej se.
Pomůžu ti s tím.
Víš,
přemýšlel jsem, jaks říkala,
- že něco má zůstat pohřbené. - Neříkala.
Víš, co nemusí být pohřbené?
Nemrtví.
Nemyslím zombíky.
Myslím lidi, kteří nejsou mrtví.
Víš, co ještě nemá být pohřbené?
Tajemství.
Ty se nevzdáváš, co?
Rosé, má královno.
- Pravá architektko taneční linky. - No...
Pomoz mi, abych ti pomohl nám pomoct.
Nemůžu vám pomoct tak, jak potřebujete.
Malej Ricky žije.
Vykopal jsem jeho hrob. Nebyl tam.
Našli jsme trpaslíka
a jedna děsivá paní chce, abysme ho našli, a když ho nenajdeme...
Nechci myslet na to, co se pak stane.
Neříkala jsem, že je mrtvej.
Takže víš víc, než říkáš?
Jistě. Jak jinak bych se dostala tak daleko?
- Kde je? - Nevím.
Jen vím, že Malej Ricky mi pomoh' v nouzi.
Dostal mě do studia a dostal mě z Freeridge.
Viděl ve mně, kým bych mohla být.
To je to, co dělá.
Vidí v lidech talent a potenciál a pomáhá jim naplnit osud.
Byl to světec.
- „Byl“? - Je! Já... já nevím.
A nevím, kde je, a i kdybych to věděla,
neřeknu ti to.
Dej mi tu krabičku.
Brian ti to dal?
Ne, odkázala mi to.
Co je to?
Její nová kniha.
O mně,
o ní a o tom, co se stalo.
Nechci to číst.
Teď ne.
Myslíš, že psala i o mně?
Snažím se pochopit,
jestli ten čas, kdy jsme byli spolu, byl skutečný.
Bylo to tak?
Záleželo jí na tom?
Byl jsem tak špatnej? Co jsem provedl?
Myslel jsem si...
že lepší práce, ježdění nám zajistí lepší život.
Nenapadlo mě, že odejde.
Možná to byla moje chyba. Možná byla moc sama.
Kvůli tomu neodešla.
Odejít byl její osud.
Nebylo to tebou ani mnou.
Bylo to jí.
Promiň, tati.
Je mi líto, že tím znovu procházíš.
Všechny ty roky...
jsem čekal, že se pro tebe vrátí.
Vždycky jsem si myslel, že se vrátí i pro mě.
Neodešel by bez rozloučení.
Odešel.
Cos udělal?
- Já neudělal nic. - Přesně. Neudělal jsi nic.
Mohl jsi mu pomoct najít novou práci nebo tak.
- Ale nechtěls'. - Takovou moc nemám.
Kecy.
- Vsadím se, že máš radost. - Radost?
Jsem tvůj bratr.
Většinu času jsem byl i táta.
Pokud se máš na někoho zlobit,
tak na něj.
To on najednou odešel.
Zase.
Cesare.
Monse měla pravdu.
Jsi prokletej.
Všechno špatný, co se mi kdy stalo, je kvůli tobě.
Musela jsem jít.
Všechno začínalo bejt stísněný,
nemohla jsem dýchat.
To je ta bolest a ztráta.
Ten pocit nejde setřást.
Je to normální.
Cítit se blbě
je normální.
Ale o to jde.
Necítím se blbě.
Ani smutně nebo na hovno.
Ulevilo se mi.
Jsem ráda, že je pryč.
Už mě nemůže zklamat.
Nemůžu přemýšlet, jestli mě miluje.
Jestli četla ten dopis.
Nebo jestli mi odepíše.
Nebo nechá vzkaz, kterej si neposlechnu.
Poslední jsem smazala, je mi to fuk.
Je mi jedno, co mi řekla jako poslední.
To je v pořádku.
To nic.
Vážně?
Je to v pořádku?
Bojím se, že všechny ty sračky, co se mi dějou...
co se nám dějou...
Mám strach, že to ke mně neproniká,
nevyvolává žádný pocity.
Co když už nemůžu cítit bolest a ztrátu?
Co když budu navždycky k životu otupělá?
Nechci bejt taková, Ruby.
Ten pocit znám.
Taky to cítím.
Ale tyhle pocity přejdou.
Jak to víš?
Protože...
když přemýšlíš, že nic necítíš,
znamená to, že pořád něco cítíš.
Proč mi koukáš do okna?
Ty do mýho taky koukáš.
Dveře.
Tak co je?
Promiň tu pusu.
Nechtěl jsem, aby ti bylo nepříjemně.
Tak jo.
Jde o to, že...
poslední dobou...
jediná věc, která je mi příjemná...
jsi ty.
Přesně.
- To nejsou skutečný city. - Zdají se skutečný.
Protože se bojíš neznámýho a já představuju něco známýho.
A proč je to špatný?
Říkáš mi o svých citech,
jen když tě pohlcujou.
Jsi vystrašenej a zranitelnej a já jsem bezpečí a berlička.
Ale berlička je něco, co potřebuješ, ne něco, co chceš,
a já chci bejt s někým, kdo se mnou chce bejt pořád,
ne jen, když se bojí.
Jsem láska na celej život, zlato,
ne jen součást něčí krize dospívání.
Ale...
- Ty city by mohly bejt skutečný. - Mohly by.
Pokud to nevíš,
tak nejsou.
Dobrou noc.
KLUZKÝ CEJCHY (ALBUM)
POULIČNÍ BEAT (SKLADBA)
Vidí v lidech talent a potenciál a pomáhá jim naplnit osud.
PRODUCENT: TÁTA HOUSER
HUDEBNÍ PRODUCENT A RAPPER
DISKOGRAFIE PRACHY NA OBĚD (FT. HOUSER)
Sedím ve třídě a břicho se...
Musíš si ho koupit, abys mohla jíst
Potřebuješ výživu
Jeníčku, buď mrštný, rychlý, Jeníčku, skoč přes...
Jeníček s Mařenkou šli do vrchu, protože...
Jeníček přeskočil svícen...
...ovečku, ale nemohla ji sníst.
Měla ji ráda.
Cvak, cvak
Našel jsem ho.
Našel jsem Malýho Rickyho.
Překlad titulků: Marek Buchtel